Tämä on maailmanhistorian suurimman massamurhan näyttämö.
Auschwitz.
Täällä kuoli 1,1 miljoonaa ihmistä. Enemmän kuin Britannialta ja USA: Lta -
koko toisessa maailmansodassa.
Tämä on Auschwitzin kehityksen -
ja syyllisten mentaliteetin tarina.
Se perustuu osin dokumentteihin -
jotka löytyivät vasta ltä-Euroopan arkistojen avauduttua -
ja niiden ihmisten haastatteluihin, jotka olivat siellä -
mukaan lukien entisten SS: N jäsenten.
Jos kysyi onko tämä tarpeen -
sitä sanoi itselleen: "On. He ovat vihollisiamme, ja sota on käynnissä."
Auschwitzin kauhut eivät tapahtuneet yksin.
Leiri kehittyi natsien ltä-Euroopan valloitussuunnitelman ohessa.
Käytiin tuhoamissotaa, joka poikkesi nykyajan sodista -
ja jossa tappopartiot murhasivat viattomia siviilejä.
Käsky kuului: "Heidät pitää ampua."
Ja minulle se oli sitova.
Sodan edetessä -
natsit loivat yhden historian pahamaineisimmista käytännöistä -
"lopullisen ratkaisun"-
juutalaisten hävittämisen.
Auschwitzissa he kulkivat pitkää tietä kohti joukkomurhaa -
luodakseen tämän rakennuksen, rikoksensa symbolin -
kuolemantehtaan.
Lhmiset huusivat.
He eivät tienneet mitä tehdä.
He raapivat seiniä ja itkivät -
kunnes kaasu vaikutti.
Jos suljen silmäni, näen vain -
naisia seisomassa -
lapset sylissään.
Tulossa on yllättävä tarina Auschwitzin synnystä -
ja natsien joukkotuhopolitiikasta -
sillä Auschwitzia ei rakennettu juutalaisten kaasuttamiseen -
ja natsien tappomenetelmät -
uhmaavat myyttiä SS: Stä tappajarobotteina -
jotka vain noudattivat käskyjä.
Odottamaton Alku
Keväällä 1940 -
SS: N kapteeni Rudolf Höss matkusti läpi Puolan -
ottaakseen vastaan työn natsien uuden keskitysleirin komendanttina.
Höss matkusti Auschwitzin kaupungin laitamille -
alueelle, jonka Hitler oli kaapannut vallatessaan Puolan edellisvuonna.
Tänne Höss loisi tämän keskitysleirin -
ensimmäisen Auschwitzin -
joka tultiin tuntemaan Stammlagerina taiAuschwitz l: Nä.
Kun Höss saapui huhtikuussa 1940, näitä rakennuksia ei ollut olemassa.
Tämä pahamaineinen leiri sai alkunsa -
ränsistyneinä entisinä Puolan armeijan parakkeina -
hevosenkesyttämispihan ympärillä.
"Tehtävä ei ollut helppo."
"Lyhyessä ajassa minun piti luoda leiri 10000 vangille" -
"olemassa olleista rakennuksista."
"Ne olivat hyvin rakennettuja, mutta rähjäisiä ja täynnä syöpäläisiä."
Ensimmäistä Auschwitzia ei rakennettu Puolan juutalaisille -
jotka suljettaisiin gettoihin -
vaan poliittisille vangeille -
ihmisille, joita natsit pitivät uhkana miehitykselleen.
"Valtion todelliset vastustajat piti vangita."
"Vain SS pystyi suojelemaan kansallissosialistista valtiota" -
"sisäisiltä vaaroilta."
"Muilta järjestöiltä puuttui tarvittavaa kovuutta."
Puolan natsimiehitys tuli olemaan julma.
He halusivat tehdä Puolasta orjakansan.
Tavoitteen saavuttamisessa auttoi, että natsit rakensivat Auschwitzin -
jonka mallina olivat Saksaan jo perustetut keskitysleirit.
Höss oli työskennellyt keskitysleireillä vuodesta 1934 -
ja tiesi että hänen piti luoda paikka, jota puolalaiset pelkäisivät -
mutta Auschwitzin tunnetuksi tehneitä kaasukammioita ei oltu vielä keksitty.
Höss otti käyttöön Dachaun keskitysleirin kyynisen moton -
Arbeit Macht Frei, työ tekee vapaaksi -
ja koristeli sillä Auschwitzin uudet portit.
Leiriin saapuvat puolalaisvangit -
saivat kauheaa kohtelua SS: Ltä.
23000 ensimmäisestä vangista yli puolet kuoli 20 kuukaudessa.
Jerzy Bielecki joutuiAuschwitziin -
koska natsit epäilivät, että hän oli Puolan vastarintaliikkeessä.
Siellä SS tuomitsi hänet roikkumiskidutukseen -
jota suosittiin muissa keskitysleireissä.
Vangin koko paino oli luonnottomaan asentoon väännetyillä käsillä.
Hän halusi ripustaa minut koukkuun.
Hän sanoi: "Seiso varpaillasi."
Hän ripusti minut koukkuun ja potkaisi tuolin alta varoittamatta.
Ajattelin: "Jeesus! Maria! Voi luoja! Kauhea kipu."
Olkapääni irtosivat nivelistä.
Molemmat kädet irtosivat nivelistä.
Valitin, ja hän sanoi: "Ole hiljaa, koira. Ansaitset tämän."
"Sinun pitää kärsiä."
Elämä Auschwitzissa oli väkivaltaista -
mutta leiri itse ei ollut kovin tärkeä natseille.
Alkuvaiheessa Höss joutui kerjäämään perustarvikkeita.
"Koska en saanut apua keskitysleirien inspektoraatilta" -
"minun piti pärjätä omillani parhaani mukaan."
"Minun piti hakea kattiloita 100 km: N päästä Zakopanesta ja Rabkasta."
"En edes tiennyt mistä saisin 100 metriä piikkilankaa."
"Joten minun piti pihistää kipeästi tarvittua piikkilankaa."
Päivän pihisteltyään Höss meni asuntoonsa leirin laidalla.
Hän asui kuten luuli, että natsivalloittajan piti -
ja kohteli vankeja orjinaan.
Joka viikko minut vietiin Hössin kotiin ja leikkasin hänen hiuksensa.
Hän ei sanonut minulle mitään, enkä minä hänelle, koska pelkäsin.
Tunsitko kiusausta iskeä sakset hänen niskaansa?
Se olisi voinut tapahtua.
Minulla oli partaterä. Olisin voinut leikata kurkun.
Se olisi voinut tapahtua.
Mutta olen elävä, ajatteleva olento.
Tiedätkö mitä olisi tapahtunut?
Koko perheeni olisi tuhottu, samoin puolet leiristä -
ja joku olisi tullut hänen tilalleen.
Kun Höss eli mukavasti, vangit taistelivat elämästään.
Puutteellisesti ravittuina he kehittivät käytössäännöt -
ja yksi pahimmista rikoksista oli toisen vangin ruuan ottaminen.
Mitä sellaisille ihmisille tehtiin? Heidät likvidoitiin.
Vangit tappoivat heidät yöllä.
Kasvoille pantiin huopa kunnes hän lakkasi hengittämästä.
Kukaan ei kysynyt mitään.
Aamulla parakin vanhin raportoi kuolleiden lukumäärän.
Tunsitko mitään? Oliko tämä normaalia?
Oli. Se oli täysin normaalia.
Tunsin kyllä jonkin välähdyksen. Ehkä alitajuisen. Jumalan.
Tällaista tapahtuu yhä.
Sille ei voinut mitään. Piti olla ajattelematta sitä.
Se on mennyttä.
Mietin minne mennä töihin selvitäkseni seuraavasta päivästä.
Selvitäkseni vain seuraavasta päivästä.
Piti varoa ettei leipää viety, että sai aamupalaa.
Menimme töihin ja yritimme etsiä kevyemmän työn.
Piti olla jatkuvasti valppaana.
Ole valpas. Pitää selviytyä.
Auschwitzin vankilaelämän kauhuja johtivat 1940 -
Höss ja noin 300 SS: N jäsentä.
He järjestivät itselleen ja perheilleen toveruusiltoja -
solidaarisuuden vaalimiseksi.
Mutta kuten Höss paljastaa, se oli pelkkää näytelmää.
"Palitzsch, nimenhuudon johtaja"-
"oli viekkain ja lipevin olento, jonka olin tavannut" -
"pitkän palvelusurani aikana eri keskitysleireissä."
"Hän käveli ruumiiden yli tyydyttääkseen vallanjanonsa."
"Fritzsch, leirin l: N upseeri, oli tyhmä mutta itsepäinen"-
"ja aina riidanhaluinen, vaikka yritti esittää hyvää toveria"-
"ja puhui paljon toveruudesta vapaa-aikanaan."
"Hänen käytöksensä oli kaikkea muuta kuin toverillista."
Muistelmissaan Höss paljastuu kovasydämiseksi ja pikkumaiseksi.
Hän halusi aina syyttää muita virheistään -
ja myönsi että Auschwitz oli alusta pitäen -
keskitysleiri missä harjoitettiin suurta julmuutta.
Silti vuonna 1940 -
hänen johtamansa leiri oli takapajula natsien miehittämässä Puolassa.
Se kaikki tulisi muuttumaan.
Ratkaiseva syy Auschwitzin muuttumiselle oli sen sijainti.
Leirin lähistöllä oli runsaasti luonnonvaroja.
Tässä osassa Puolaa oli runsaasti makeaa vettä, kalkkia -
ja mikä tärkeintä, hiiltä.
30 km: N säteellä oli kaivosverkosto-
joissa oli Euroopan rikkaimpia hiiliesiintymiä.
Loppuvuodesta 1940 nämä olivat luonnonvaroja -
jota saksalaisen teollisuusjätin IG Farbenin tutkijat etsivät.
He olivat yrittäneet valmistaa synteettistä kumia ja polttoainetta -
tärkeitä raaka-aineita Saksan sotaponnistuksiin.
Vesi, kalkkija hiili olivat tärkeimpiä tarvittuja ainesosia.
He huomasivat, että Auschwitz oli oikea paikka uudelle tehtaalle idässä.
SS: N komentaja Heinrich Himmler vieraili ensi kertaaAuschwitzissa.
Hän oli kuullut, että IG Farben suurine taloudellisine resursseineen -
oli kiinnostunut tulemaan alueelle.
Himmlerin seurana olivat Höss, alueellinen natsijohtaja gauleiter-
ja muita korkea-arvoisia SS-jäseniä.
Himmler halusi kolminkertaistaa Auschwitzin kapasiteetin -
10000:sta 30000:een vankiin.
Leiri ei olisi enää takapajula -
vaan natsivaltion suurin keskitysleiri.
Höss huomasi -
että paikallista natsijohtajaa Himmlerin suunnitelmat vaivasivat.
"Gauleiter esitti vastalauseita, ja aluejohtaja yritti estää aikeet" -
"vetoamalla viemäröintiongelmaan" -
"mutta Reichsführer ei kuunnellut."
Konsultoikaa asiantuntijoita, niin ongelma ratkeaa.
Leiriä laajennetaan, herrat.
Syyni siihen ovat tärkeämmät kuin vastustelunne.
Himmler sai tahtonsa läpi, mikä ei ollut yllätys.
Seuraavina kuukausina ja vuosina natsit laativat -
suurenmoisia, lähes suuruudenhulluja suunnitelmiaAuschwitzin varalle.
Piirustukset olivat -
piilossa vuosikymmeniä ja paljastuivat vähän ennen niiden laatijan kuolemaa.
Natsien haave oli, että IG Farbenin rahoilla -
luotaisiin uusiAuschwitzin kaupunki -
joka olisi malli saksalaisasutukselle idässä.
Kaupungissa asuisi saksalaisia, ja nykyiset asukkaat karkotettaisiin.
Jättimäinen natsipuolueen päämaja -
ja muita rakennuksia suunniteltiin.
Ja lähistöllä sijaitsevaan -
keskitysleiriin piti tehdä muutoksia.
Vangit olisivat orjatyövoimaa IG Farbenin tehtaassa lähistöllä.
SS myisi IG Farbenille raakamateriaalia -
ja valtava keskushallintorakennus rakennettaisiin.
Jopa Himmlerille itselleen rakennettaisiin oma asunto.
Auschwitz olisi hänen toinen kotinsa.
Reichsführerin huonekaluista tehtiin luonnoksia.
Sohvasta pöytään, nojatuolista seinävaatteisiin.
Himmlerin visio uudestaAuschwitzista oli suurisuuntainen -
mutta Adolf Hitlerteki samaan aikaan eeppisiä suunnitelmia -
jotka jättäisivät varjoonsa Himmlerin Auschwitz-kaavailut.
Hitler aikoi järjestellä uudelleen keskitysleirin ja kaupungin -
ja muovata uusiksi kokonaisia valtioita.
Keväällä 1941 Hitler suunnitteli hyökkäystä Neuvostoliittoon.
Päätös toimisi katalyyttina -
joka muuttaisi Auschwitzin tehtävän.
Ennen vuoden 1941 loppua -
Hitler odotti saksalaisjoukkojen marssivan Moskovan Punaisella torilla.
Natsit vihasivat Neuvostoliittoa.
Sieltä tuli kommunismi, jota he pelkäsivät ja halveksivat.
Natsit uskoivat, että Stalin ja puna-armeija olisi helppo kukistaa.
Mitä tuli sivistykseen, he olivat Länttä jäljessä.
Piti vain kuvitella -
Ranska, sivistynyt valtio, jossa oli huuhdeltavat WC: T -
ja Venäjä, missä WC pääsääntöisesti oli talon takana.
Berliinissä keväällä 1941-
ajatus että Neuvostoliitossa asui alempiarvoinen kansa -
valtasi natsien strategisen ajattelun.
Natsit miettivät, miten Saksan armeija ruokittaisiin -
kun hyökkäys oli aloitettu -
ja heistä oli oikeutettua suunnitella joukkonälänhätää.
Nämä sanat on otettu natsien muistioista -
ja talouskokouksista -
jotka järjestettiin ennen hyökkäystä Neuvostoliittoon.
Jos haluamme saada Venäjältä jotain -
kulutusta pitää vähentää.
Köyhyys, nälkä ja nuukuus ovat olleet venäläisten osa vuosisatoja.
Heillä on venyvä vatsa, joten ei säälitä turhaan.
Ja asia on niin -
että miljoonat kuolevat nälkään, jos otamme maasta mitä tarvitsemme.
Meillä ei ole vaihtoehtoa. Sotaa voi jatkaa vain -
jos armeija ruokitaan Venäjältä.
Jo ennen sodan alkua -
natsit visioivat tuhoavansa suuria osia Neuvostoliiton väestöstä.
Sota tulisi olemaan hävityssota.
Hyökkäystä seuranneina viikkoina -
saksalaiset ottivat kolme miljoonaa neuvostovankia.
Yhdeksän kuukauden päästä kaksi miljoona heistä oli kuollut.
Moni nääntyi nälkään saksalaisten vankina.
Poliittiset virkamiehet tai komissaarit -
puna-armeijan vankien joukossa etulinjassa oli määrä ampua -
mutta ampumiselta välttyneet lähetettiin keskitysleireille -
ja niin Auschwitz osallistui sotaan idässä.
Heinäkuussa 1941 neuvostovangit pakotettiin täällä työhön soramontulla.
Läheisen aidan takaa Auschwitzin puolalaisvanki Jerzy Bielecki -
näki mitä heille tapahtui.
Vanginvartijat hakkasivat vankeja armottomasti.
Vangit kaatuivat maahan. Se oli kaamea näky.
En ollut nähnyt mitään vastaavaa -
enkä nähnyt myöhemminkään, vaikka olin leirissä kauan.
Näin SS-miehen, nuoren upseerin -
kävelevän ympäri monttua pistooli kädessään.
Se oli sadismia.
"Senkin koirat. Hemmetin kommunistit. Senkin paskiaiset."
Tällaisia kauheita sanoja.
Välillä hän osoitti aseella alaspäin ja ampui.
Kun natsit liikkuivat itään, neuvostovankien lisäksi kärsivät -
Neuvostoliiton juutalaiset.
Antisemitistiset natsit uskoivat -
että slaavit, juutalaiset ja kommunismi oli vaarallinen yhdistelmä.
Juutalaisilla oli yhteyksiä bolshevikkeihin.
Oli riittävästi todisteita, että ryhmien välillä oli yhteyksiä.
Natsit levittivät vastaavia ennakkoluuloja juutalaisista -
puhuivat juutalaisten salaliitosta heitä vastaan -
ja että Saksa hävisi I maailmansodan juutalaisten takia.
Heidän harhoillaan ei ollut rajaa.
Tällaisia juutalaisia tulvi Euroopan kaupunkeihin -
viime sodan jälkeen. Loisia, jotka jäytivät isäntämaitaan -
uhkasivat 1000-vuotisia kulttuureja -
ja toivat mukanaan rikollisuutta, korruptiota ja kaaosta.
Kun Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon -
natsien erikoisyksiköt olivat ampuneet monia juutalaisia -
heidän joukossaan kommunisteja, kuntien johtajia ja armeijaikäisiä.
Paikallisia oli rohkaistu nousemaan juutalaisia vastaan -
kuten tämä nauha Ukrainasta heinäkuulta 1941 osoittaa.
Hitlerin ja Himmlerin kesän 1941 tapaamisten jälkeen -
Neuvostoliiton juutalaisten vaino lisääntyi.
Uusia yksiköitä lähetettiin erikoistehtäviin itään -
niiden joukossa SS: N 1. jalkaväkiprikaati.
Se lähestyi Ostrogin kaupunkia Länsi-Ukrainassa -
4. elokuuta 1941.
Alueen yli 10000 juutalaista -
oli koottu sinne.
Vasyl Valdeman, 11, perheineen oli heidän joukossaan.
He olivat vaarassa.
Natsien tappopartiot vainosivat nyt myös juutalaisnaisia ja -lapsia.
Tiesimme, että meille tehtäisiin jotain.
Lhmiset ajettiin tänne lapiot kädessä -
ja lapsetkin ymmärsivät, miksi ihmiset kantoivat lapioita.
Hans Friedrich oli SS: N 1. jalkaväkiprikaatin jäsen.
Hän väittää, ettei muista mihin toimiin otti osaa -
mutta myöntää osallistuneensa Ostrogin kaltaisiin tappamisiin.
He olivat aivan järkyttyneitä -
ja peloissaan.
Heille saattoi tehdä mitä halusi.
Lapset ja sairaat itkivät -
vanhukset rukoilivat Jumalaa istuen tai maassa maaten.
Oli rankkaa käydä se läpi, kuulla kaikki se valitus ja itku.
He käskivät kaikki ylös ja sanoivat: "Menkää."
Kun ihmiset alkoivat liikkua, he valitsivat teloitettavat.
Valitut Ukrainan juutalaiset vietiin tälle paikalle ja kuoppa kaivettiin.
Kautta natsien miehittämän Neuvostoliiton -
miesten, naisten ja lasten käskettiin riisua -
ja valmistautua kuolemaan.
Yrittäkää kuvitella oja, jonka reunalla on ihmisiä -
ja heidän takanaan sotilaita.
Me olimme sotilaat ja me ammuimme.
Ne joihin osui, kaatuivat ojaan.
Mitä sinä ajattelit ja tunsit kun ammuit?
En mitään.
Ajattelin vain -
että tähtään huolella -
jotta osun kunnolla.
Sitä minä ajattelin.
Et muuta? Et tuntenut mitään ampumiasi juutalaissiviilejä kohtaan?
En. - Miksi et?
Koska vihaan juutalaisia liikaa.
Myönnän että ajatukseni ovat tässä asiassa epäreiluja.
Mutta se mitä koin lapsesta asti kun asuin maatilalla -
mitä juutalaiset tekivät meille, se ei koskaan muutu.
Se on järkkymätön vakaumukseni.
Friedrich varttui 1930-luvulla antisemitistisessä ilmapiirissä -
ja uskoi juutalaisten kauppiaiden huijanneen häntä ja perhettään.
Miten Jumalan tähden ampumasi ihmiset -
liittyivät ihmisiin, jotka muka kohtelivat sinua huonosti kotona?
He vain kuuluivat samaan ryhmään.
Miten muuten he liittyivät asiaan?
Eivät mitenkään, mutta meille he olivat juutalaisia.
Olin pieni poika, mutta ymmärsin mitä natsit olivat.
Aiemmin en tiennyt asiasta, mutta jälkikäteen mietin:
"Mikä tekee heistä niin julmia? Mikä tekee heistä eläimiä?"
Tappaminen jatkui iltaan asti.
Vasyl Valdeman pääsi äitinsä kanssa pakoon ja piiloutui lähikylään -
mutta SS tappoi hänen isänsä, isoisänsä ja kaksi setäänsä.
Se oli ensimmäinen teloitus, mutta ei viimeinen.
Suuria teloituksia tuli kolme lisää.
Jokaisessa ammuttiin 2000 - 3000 ihmistä.
Lisää ihmisiä tapettiin pienemmissä teloituksissa -
ja niin Ostrogin juutalaisyhteisö hävitettiin.
Samalla kun juutalaisia teloitettiin Neuvostoliitossa -
Auschwitzin vankien tappaminen lisääntyi.
Ensi kertaaAuschwitzin vankeja tapettiin kaasuttamalla -
mutta ei tavalla, josta leiri tultaisiin tuntemaan.
Aikuiseutanasiaohjelman lääkärit olivat tulossa leiriin.
He etsivät vankeja, joista ei ollut enää työhön.
Aikuiseutanasiaohjelman jäsenten -
kohteita olivat olleet henkisesti ja fyysisesti sairaat -
joita natsien propaganda oli kauan demonisoinut.
Saksalaiset eivät tunne kärsimyksen koko laajuutta.
He eivät tunne masentavaa ilmapiiriä näissä paikoissa -
missä tuhansia höpöttäviä idiootteja pitää ruokkia ja hoitaa.
He ovat eläimiä ala-arvoisempia.
Voimmeko rasittaa jälkipolvia sellaisella perinnöllä?
1939 Hitler oli valtuuttanut suunnitelman -
jonka avulla vaikeavammaiset lapset voitaisiin murhata.
Sodan alettua tappaminen laajeni vammaisiin aikuisiin.
Valintaprosessi oli selkeä.
Lääkäri tutki potilasraportin -
ja merkkasi sopivien potilaiden lomakkeet punaisella ruksilla.
Kaksi muuta lääkäriä merkkasi identtiset lomakkeet -
ja enemmistöäänestys ratkaisi potilaan kohtalon.
Lääkärit eivät tavanneet toisiaan tai potilasta ennen päätöksentekoa.
Kuolemaan valitut vietiin laitoksiin kuten tälle -
Sonnensteinin klinikalle lähellä Dresdeniä.
Saksassa oli kuusi tällaista keskusta -
ja niissä oli keksitty uusi tappamismetodi -
joka käytti veruketta, jota käytettäisiin myösAuschwitzissa.
Vammaisille sanottiin, että heidät viedään suihkuun.
Heidät vietiin huoneeseen, jossa oli putkia ja suihkuja -
mutta putkia ei oltu kytketty vesijohtoihin.
Ne johtivat seinien läpi hiilimonoksidipulloihin.
Huone suljettiin -
hiilimonoksidi käännettiin päälle -
ja potilaat murhattiin.
Noin 70000 vammaista oli tapettu näin kesään 1941 mennessä.
Himmler halusi aikuiseutanasiaohjelman myös keskitysleireille -
ja erikoisyksikkö saapui Auschwitziin sinä kesänä.
Meille kerrottiin, että sairaat voisivat lähteä hoidettaviksi -
ja parannettaviksi -
ja heidän piti ilmoittautua.
Sanottiin, että he lähtisivät hoidettaviksi -
ja jotkut leirissä uskoivat sen.
Ensimmäisiä kaasutettavia Auschwitz-vankeja -
ei tapettu leirissä, vaan kuljetettiin kaasukammioihin Saksassa -
eikä valinnan syy ollut juutalaisuus-
vaan työkyvyttömyys.
Lhmisiä oli 575. He olivat kuin hautajaiskulkue.
Osa käveli, osa kannettiin paareilla. Se oli melankolinen marssi.
Lähellä seisseet vangit hyvästelivät sukulaisensa ja ystävänsä.
Vangit olivat loppuun ajettuja. Joukossa ei ollut terveitä.
Mieshoitajat kantoivat osaa paareilla. Se oli todella kaameaa.
Se oli haamujen kulkue.
Kaksi viikkoa sairaiden viemisestä Auschwitzista -
Heinrich Himmler vieraili Neuvostoliitossa.
Vierailu oli merkittävä -
natsien tuho-ohjelman kehitykselle.
Himmlerin tapaamispäiväkirja tältä ajalta löytyi 1990-luvulla -
ja voimme seurata hänen liikkeitään.
Hän ajoi Minskin laitamille -
ja perjantaiaamuna 15.8.1941 hän seurasi -
juutalaisten ja väitettyjen partisaanien teloitusta.
Teloitus näytti varmasti samalta kuin tämä -
samoihin aikoihin Latviassa Liepajan hiekkadyyneillä kuvattu.
Ampumisen jälkeen SS-kenraali Erich von dem Bach-Zelewski -
kertoi Himmlerille ongelmasta SS-tappajien suhteen.
Näitä oli vain sata. Katsokaa iskujoukon miesten silmiä.
He ovat pysyvästi mennyttä miestä. Millaisia seuraajia me tuotamme?
Neurootikkoja tai raakalaisia.
Bach-Zelewski tiesi että kesällä 1941 kaikkialla Neuvostoliitossa -
natsit kätyreineen -
murhasivat naisia ja lapsia lähietäisyydeltä ja kylmäverisesti.
Himmler käsitti, että piti löytää parempi tappamistapa.
Parempi murhaajille, ei uhreille.
Siksi SS-luutnantti tohtoriAlbert Widmann -
rikospoliisin teknisestä instituutista matkusti ltä-Eurooppaan.
Hän oli ollut mukana kokeissa -
jotka johtivat hiilimonoksidipullojen käyttöön vammaisten tappamisessa.
Olisi kallista ja vaikeaa lähettää -
hiilimonoksidikanistereita uusiin tappamispaikkoihin kaukana Saksasta.
Hänen piti löytää toinen keino.
Siksi hän ajoi Neuvostoliittoon -
voimakkaita räjähteitä kuljettanut kuorma-auto perässään.
Widmann raportoi tappopartioiden komentajalle Artur Nebelle -
tämän päämajassa Minskin Lenin-talossa.
Toitteko tarpeeksi räjähteitä?
Määräsitte 200 kiloa. Toin mukanani 400 kiloa.
Eihän sitä koskaan tiedä. - Oikein hyvä.
Bunkkeri romahti täysin. Oli aivan hiljaista.
Ruumiinosia oli maassa ja niitä roikkui puissa.
Seuraavana päivänä keräsimme ne ja heitimme takaisin bunkkeriin.
Liian korkealla puissa olleet ruumiinosat jätimme paikoilleen.
Tämän kauhun jälkeen -
Widmann kokeili SS-kollegoineen toista joukkomurhametodia -
joka toi mieleen mitä Artur Nebelle oli tapahtunut aiemmin sinä vuonna.
Hän oli ajanut humalassa kotiin juhlista Berliinissä -
ja sammunut autotalliinsa auton moottorin yhä käydessä.
Pakokaasujen hiilimonoksidi oli ollut tappaa hänet.
Neben kokemuksesta oppineena Widmann kollegoineen -
teki tällaisia kokeita Neuvostoliitossa.
Filmissä neuvostosairaalan potilaat lukitaan huoneeseen -
joka on kytketty auton ja kuorma-auton pakoputkiin.
Natsit olivat kehittäneet halvemman keinon tappaa hiilimonoksidilla -
kuin mitä aikuiseutanasiassa oli aiemmin käytetty.
Samaan aikaan kun idässä tehtiin näitä kaasutuskokeita -
Auschwitzissakin keksittiin uusia tapoja murhata.
Kun Höss oli pois leiristä -
hänen sijaisensa Karl Fritzsch sai radikaalin idean -
joka oli merkittävimpiä Auschwitzin historiassa.
Kun leirin SS-joukot ampuivat työkyvyttömiä neuvostovankeja -
hän ajatteli että toinen tappokeino oli aivan hänen nenänsä edessä.
Auschwitzissa täiden ja hyönteisten tartuttamat vaatteet -
desinfioitiin kiteytetyllä sinihapolla -
joka oli massatuotannossa nimellä Zyklon B.
Kaasua!
Zyklon B torjuu tuholaisia ja suojelee maamme taloutta -
ja sen etuja, etenkin kansamme terveyttä.
Zyklon B -kiteet liukenivat ilmaan ja muodostivat tappavaa kaasua.
Fritzsch teki ensimmäisen kokeen Zyklon B: Llä rakennuksessa 11.
Se oli leirin pelätyin paikka, vankila vankilan sisällä.
Siellä vankeja rangaistiin, kuulusteltiin, kidutettiin -
ja jopa teloitettiin.
Rakennus 11:ssa oli seisomasellejä -
joihin sullotut vangit pystyivät hädin tuskin hengittämään -
ja näännytyssellejä, joihin vangit lukittiin -
ilman ruokaa kunnes he kuolivat.
Jokainen Auschwitzissa tiesi rakennus 11:n maineen.
Pelkäsin kävellä rakennus 11:n ohi.
Vaikka se oli eristetty, pelkäsin kovasti kävellä sen ohi.
Missä ikinä kävelinkin, minä pelkäsin.
Rakennus 11 oli kuolema.
Elokuun lopussa tai syyskuun alussa 1941 -
Fritzsch käski valmistaa rakennus 11:n kellarin Zyklon B: N käyttöön.
Ovet ja ikkunat suljettiin, ja koko rakennus lukittiin.
Huomiomme kiinnittyi -
kaasunaamari päässä liikkuneisiin SS-miehiin.
Bunkkerin ikkunat oli peitetty hiekalla.
Ja bunkkerin kellarin selleihin -
koottiin neuvostovangit.
Kävi ilmi, että seuraavana päivänä SS...
Varsinkin Palitzsch herätti huomiota -
koska hän juoksi ympäriinsä kuin hullu.
Kaasu ei ollut toiminut kunnolla -
ja moni vangeista oli yhä elossa -
joten annostusta lisättiin ja työ saatettiin loppuun.
Vangit raahasivat heidät pois kärryillä -
ja veivät krematorioon.
Krematorio oli jo käytössä, piipusta nousi savua -
eli se oli avoin salaisuus.
Miltä se tuntui?
Sen keskellä ihminen muuttuu.
Tänään on sinun vuorosi, huomenna minun.
Kun Höss palasi leiriin, hän sai kuulla kokeista.
"Palattuani Fritzsch raportoi minulle miten oli käyttänyt kaasua."
"Hän käytti sitä uudestaan tappaakseen seuraavan erän venäläisiä sotavankeja."
Kun Höss palasi perheensä luo taloon leirin laidalla -
hän oli mielissään.
"On pakko myöntää, että kaasutus rauhoitti minua."
"Ampumateloitukset kauhistuttivat minua."
"Oli helpotus ajatella, että säästyisimme verilöylyiltä."
Höss oli väärässä.
Hän tulisi valvomaan vielä suurempaa verilöylyä.
Rakentamalla leirin tälle soiselle maalle -
2,5 km: N päähän Auschwitzin kaupungista -
jota puolalaiset kutsuivat Brzezinkaksi ja saksalaiset Birkenauksi.